BASERAD PÅ "LA MUSICA DEL SILENZIO" AV ANDREA BOCELLI
Kära Veronica. Det här är historien om en pojke som heter Amos
som jag har känt väl i hela mitt liv.
Amos Bardi.
Varför Amos?
För att jag tycker om namnet.
Fem minuter, mr Bocelli.
Om jag vid födseln hade fått välja själv så hade jag valt det.
Varför Bardi?
För att det är ett bra, toskanskt namn.
TOSCANA-SEPTEMBER 1958
Du ser, den spinner som en Ferrari.
Med den nya dieselmotorn halverar du bränslekostnaden.
Du kommer att böna och be om en.
Så den kostar hälften att köra och dubbelt att köpa?
Nå?
Sandro, jag har inte råd med det.
Signor Sandro! De ringde.
- Det är en pojke, det är en pojke! - En pojke? En pojke?
- Jag måste gå, jag har en son! - Sandro! Traktorn, då?
Den är din!
En pojke!
- Tack, Gud. - En pojke!
En pojke!
Han är underbar!
Var försiktig med dina stora labbar.
Sandro...
Vad ska ni döpa honom till?
Snälla Amos, gråt inte.
Gråt inte, gråt inte, gråt inte.
Hans gråt är inte normal. Han måste träffa en läkare.
Edi, barn gråter. Det är så de pratar.
Det har gått fem månader!
Om det är hans sätt att prata så berättar han att han är sjuk. Mödrar vet sånt!
Jag står inte ut med att höra honom gråta så här!
Medfött bilateralt glaukom.
Det är stor sannolikhet att de har skadats.
Jag är rädd att en operation krävs.
- Behöver han en ögonoperation? - Ja.
Men kan han se oss? Han verkar se mig.
Mrs Bardi, ett spädbarn ser även med ögonen stängda.
Vi vet inte hur mycket han ser.
Det finns en avdelning på sjukhuset i Turin där de tydligen utför mirakel.
Säger ni att min son behöver ett mirakel?
MOLINETTE-SJUKHUSET I TURIN
Snälla ni, hur mycket längre? Det har gått tre timmar.
Jag är ledsen, det kan vi inte säga.
TRE ÅR SENARE
Sluta.
Sluta! Du får inte ta av det.
Känn här. Teddy tycker om det.
Jag vet att det irriterar dig, älskling. Ha tålamod.
Vad gör du?
Kom, kom.
Tack.
När min son hörde musiken blev han lugn för första gången.
Han har opererats.
Å, musik. Underbart. Det gör livet lyckligt.
Här...
Gå.
Syra i ögonen, arbete i fabrik.
Många operationer.
Utan musik... blir jag galen.
- Hur länge ska du stanna? - Inte länge, hoppas jag.
Amos...
Tack.
Den gamla ladan var ett drömland. Allt i den fascinerade mig.
Jag rörde vid allt.
Lekte med allt.
Jag var lycklig där.
Amos!
Amos, lunchen är klar!
Varför svarar du inte när jag ropar? Vart var du?
- På mitt rum. - Se mig i ögonen när du pratar med mig.
Lögnare! Jag har sagt åt dig tusen gånger att inte gå in i ladan.
Det är farligt!
Din son har varit i ladan igen. Säg åt honom, Sandro!
Amos, gå inte in i ladan.
Om du är snäll får du följa med ut på traktorn.
Han har ljugit också.
Det är allvarligt. Du måste alltid säga sanningen.
- Även när det är svårt. - Okej, jag ska säga sanningen.
Jag vill inte äta det här. Jag tycker inte om det.
Amos!
Signor Bardi!
- Jag måste gå. - Jag har lagat mat hela morgonen.
- Och du har ätit två skedar! - Tre, och det var utsökt.
Men det är tyvärr inga fasta arbetstider i mitt yrke.
Ät, nu.
Mitt yrke har inga fasta arbetstider heller.
Amos. Amos! - Oriana.
Amos, Amos!
Är du den enda som tycker om min mat? Bra, bra. Bravo.
Pappa! När får jag följa med på traktorn?
Pappa?
Amos? Amos!
Pappa!
- Oriana, vad händer? - Inget, han spillde lite soppa!
Amos, är du galen? Gå aldrig ut på fönsterbrädet, det är farligt!
Men jag var ju försiktig.
Lova att du aldrig gör det igen. Då äter vi soppan hos farbror Giovanni.
Och jag ställer allt till rätta med mamma.
Kom in.
Där ser man. Här är du igen.
Ursäkta, signor Giovanni. Det är bara det...
- ...att när han är här så äter han. - Självklart.
Han vet att om han inte uppför sig så blir han inte befordrad till sergeant.
Korpral, ät din soppa. Det är en order!
Jag ska visa dig en sak.
Vet du vad det här är?
Beniamino Gigli.
Ett geni! Han sjöng i hela världen.
Sånger, romanser, operor.
Operor? Som operationer? De tycker jag inte om.
Operor med text. Det är historier man sjunger.
Det här är historien om en flicka som heter Manon.
Hon är inte... vad ska vi säga... en fin flicka.
- Är hon ond? - Nej, nej. Inte ond. Hon är prostit...
Jag menar, hon är en flicka som gör saker som...
Hur som helst, Beniamino Gigli var ett geni.
Lyssna.
Riktiga män behöver inte keps!
God morgon.
Ursäkta mig, doktorn.
Var uppriktig, är ni snäll. Hur ser min sons framtid ut?
Vi har räddat det vi kan.
Det ena ögat är förlorat...
...men det andra har åtminstone begränsad funktion.
Men jag tror att det kan vara användbart om han börjar lära sig Braille.
Skrift för blinda, menar ni?
- God morgon. - God morgon.
- Det här är Amos Bardi. - Välkommen, Amos.
Barn, säg hej.
Hej, Amos!
Tacka och säg hej.
Jag säger inte hej, för jag tänker inte stanna.
Pojkar, det är dags för rast.
Det var trevligt att träffas, Amos. Kom, du.
Amos är inte som dem. Han kan se.
Amos.
Snälla, mamma. Lämna mig inte här ensam!
- Snälla mamma! - Du måste gå!
Snälla, snälla. Du måste gå, du måste gå.
Mamma! Mamma!
Sandro?
Underbar soppa, mums!
Det är det äckligaste jag nånsin har sett.
Signora Etmea, jag vill inte ha den här soppan.
Jag tror att du kommer att äta den. Och jag vet att du kommer att tycka om den.
Det är en väldigt god soppa, Amos.
Amos...
Oroa dig inte, jag äter den. Ser du nåt?
- Ja. - Tittar hon hitåt?
- Nej. - Ge mig din soppa.
Amos. Är du vaken?
- Ja. - Oroa dig inte. Bara tre år kvar.
- Vad vill du bli när du blir stor? - Jag?
Sångare. Operasångare.
- Som Franco Corelli. - Kan du sjunga?
Jag vet inte. Du då?
Jag vill bli advokat. Och sätta skurkar i fängelse.
- Det är ett brev från Amos. - Hur ska du kunna läsa det?
Det är inte i Braille. Hur kommer det sig att han går på en specialskola
för att lära sig Braille men inte kan nån?
Det är svårt, man lär det sig inte på fyra månader.
- Nån har skrivit åt honom. - Vad står det?
"Hej, allihop. Jag mår bra, jag hoppas att ni också gör det.
Det är kallt och jag saknar er. Maten är kass här
och sängarna är hårda."
- Stackare. - Han skriver att han mår bra.
Tänk om han hade skrivit "Jag mår inte bra".
Han är stark.
- "Men ibland har vi kul." - Du ser.
Min son låter inte lite obehag besvära honom.
Det står nåt längst ner. I Braille?
Det är hans namn.
Får jag känna på det?
Så märkligt. Han känns så nära.
Amos, kom hit en stund.
- Gjorde jag nåt fel, signora? - Nej. Nej, du gjorde inget fel.
Får jag lyssna på din röst?
Sjung nästa vers, ensam.
Jag tror inte att jag har hört nåt liknande.
Mina damer och herrar: Amos Bardi.
Vänta, vänta. Hela vägen över planen. Skjut!
Mål! Ja, vackert!
Det står 1-0.
Amos Bardi står...
Nej, han lämnar straffområdet mot Pardini, som siktar på målet
och skjuter!
Herregud!
Amos...
Amos?
- Det är mörkt här inne. - Det är dina mörka glasögon.
- Pappa, får jag rida på Amos häst? - Nej.
- Pappa gav den till mig. - Ja, men du kan låta din bror prova.
Bara när jag säger det.
Amos, mjölken.
- Är det nåt som är fel? - Nej. Sluta oroa dig. Allt är bra.
Har solen inte gått upp än?
Amos. Är du dum eller? Ser du inte solen?
- Jo, jag ser den. - Kom nu!
Vänta lite.
Hjälp mig, mamma. Snälla, hjälp! Solen är borta. Var är den?
Jag hade aldrig sett mor gråta.
Hon var så vilsen att hon inte var sig själv längre.
Amos, berätta för mig vad du ser.
- Är det helt mörkt? - Nej, det är inte helt mörkt, mamma.
Det jag ser är inte mörker. Jag kan inte riktigt förklara.
Det jag ser är allt och inget.
Jag förstår inte.
Jag ser det jag vill se. Jag ser rummet, skåpen, sängarna.
Jag ser dig också, mamma. Jag ser dig för att jag vet att du är här.
Jag upprepade för mig själv om och om igen att inget hade förändrats.
Att jag skulle göra precis som tidigare och inte behövde nåns hjälp.
SOMMAR 1971
Nu sjunger vi nåt tillsammans. Börja du, Amos!
- Jag har inte lust. - Kom igen, vi tar "O Sole Mio".
- Nej! - Sjung, annars svär jag vid Gud...
Finns Gud?
- Vad menar du, Amos? - Inget, det var bara en fråga.
Amos, ingen i vår familj har nånsin såna tvivel.
- Nån måste ju börja. - Du ska inte ens tänka såna saker.
För sent. Jag har redan tänkt dem.
Vem följer med?
- Var inte dum. - Kom igen!
Amos! Pappa sa nej!
Amos!
- Amos! - Är du säker på att de hoppade i?
Ja.
Amos!
Titta!
- Inser du vad som hade kunnat hända? - Det hade kunnat hända vem som helst.
Ja, som är dum nog att bada i sånt här väder.
- Men den enda idioten är du. - De andra, då?
- Jag tvingade dem inte. - Jag bryr mig inte om dem.
Du är min son, och du borde vara smartare än de andra.
Du förstår inte, pappa. Om de andra hoppar över ett hinder
måste jag hoppa över ett berg. Om de rider på en häst måste jag rida på en tiger.
- Amos... - För att vara som andra
måste jag vara bättre än dem. Vet du vem som har lärt mig det?
Du.
- Får jag ta med den unge mannen? - Visst.
Kan du inte berätta vart vi ska? Jag vill inte träffa nån eller göra nåt.
- Vill du ha en glass? - Nej. Jag vill åka hem.
...var blind
men nu ser jag
Okej.
Maestro?
- Nån annan? - Amos Bardi.
Håll tyst, och öppna bara munnen när du ska sjunga.
- Släpp mig, farbror. - Snälla.
- Amos, vad tänker du ge oss? - Låt honom höra "Originella".
- Men farbror...! - Kan du "Originella"?
Kom igen, Amos. Kör!
Klar?
Maestro?
- Vad hände? - Du är i final i Golden Margherita.
Den största tävlingen i Toscana. Känns det bättre nu?
Du har ingen chans.
Tack, tack!
Mycket stöd för våra unga vän.
Tack så mycket. Gratulerar, tack.
- Han är bra. - Inte lika bra som du.
Och nu, en applåd för en modig ung man...
...som ska sjunga en napolitansk sång. Amos Bardi!
Det kommer att gå bra, oroa dig inte.
"O Sole Mio". Den här är till min farbror Giovanni.
Bravo!
- Bravo! - Bravo!
Tack! Tack så mycket.
Nu ska ordföranden i juryn, maestro Maraviglia
meddela sitt val. - Maestro.
Vinnaren är...
...Amos Bardi!
Bravo!
Nästa anhalt... San Remo!
San Remo! San Remo!
Jag hade rätt! Kristallkulan visade det. En dag ska du vinna i San Remo!
Jag är så stolt.
Jag förstod inte om kvinnans ansikte var täckt av tårar eller svett.
Men jag minns Oriana, och ögonblicket då jag bestämde mig för att bli sångare.
Amos. Fantastiskt. Det här är min vän Adriano.
Jag är också musiker. Det vore roligt att lära känna dig.
Absolut.
Nu befordrar jag dig till korpral.
Men jag blev ju sergeant för två år sen.
Du kan inte förvänta dig att jag minns allt.
Okej, jag gör dig till fältmarskalk, omedelbart.
Då är vi uppdaterade.
Men då får du göra mig en tjänst. Om några veckor
ska en gammal vän till mig, en överste i armén, gifta sig.
Jag förklarar er härmed man och hustru.
Du kan kyssa bruden.
- Sa jag inte det? - Du kunde inte ha valt en bättre present.
Gå, Giovanni.
Amos. Vad är det? Kom här.
Jag svek alla.
Kommer farbror Giovanni att göra dig till fältmarskalk nu när du är tondöv?
Jag är inte tondöv, din idiot!
Sluta, ni två! Sätt dig upp, Amos.
Jag har ju berättat att det är normalt i din ålder. Pojkars röst förändras.
- Kommer jag ändå att kunna sjunga? - Ingen vet, du måste ha tålamod.
Hur då? Det var det viktigaste i livet för mig.
I livet? Du vet inte vad livet är än.
Under tiden kan du lära dig att spela ett instrument. Piano, kanske.
Nej, inget instrument. Alla blinda spelar ett instrument eller ger massage.
- Var har du hört såna dumheter? - Antonio. Han vill bli advokat.
Toppen, advokat!
Pappa vägrade lyssna på nåt annat.
För att inte göra honom besviken skrev jag in mig på Liceo Classico.
Jag intalade mig att mitt öde sedan var att studera juridik.
LAJATICO GYMNASIESKOLA 1973
Pojkar och flickor.
Jag vill att ni ska veta att ni är det här landets framtida elit.
Vi tolererar inte brushuvuden eller revolutionära idéer.
Inte strejker eller demonstrationer.
Här på Liceo Classico studerar vi. Det är allt.
Ni kan sätta er.
Vi börjar omedelbart.
Sidan tio, första övningen.
Få se... Få se... Bardi. Bardi?
Jag har ingen bok.
Okej. Nej.
Nej, det är faktiskt inte okej alls.
Den här gången, men endast den här gången, kan du låna en av nån annan.
- Jag kan läsa åt dig. - Du!
Håll tyst. - Bardi, börja läsa.
Bardi. Jaha.
Jag skulle vilja att du eller dina föräldrar förklarar för mig
hur du har kunnat skriva in dig på den här skolan.
Berätta för mig hur jag med dig i det tillståndet förväntas
kunna be dig göra en översättning som jag skulle med ett normalt barn?
Om nån kan läsa det kan jag översätta.
Ingen... Det fungerar inte så.
Ingen ska läsa åt dig.
Framtidens elit förlitar sig inte på hjälp från andra.
Vi får diskutera det här nästa gång.
Nästa lektion är idrott.
Så ni kan gå till gymnastiksalen. - Du också, Bardi.
- Jag hjälper dig. - Tack.
Jag tar dina saker. Jag heter Adriano.
Du känner inte mig, men jag var på Café Margherita när du vann.
- Ja, visst. - Du sjunger fantastiskt.
- Jag gjorde det förr. - Jag spelar gitarr också.
Jag har aldrig glömt den generösa, starka handen.
Det var början på en djup vänskap.
Ett helt eget arbetsrum!
Det är en present från pappa. De förvarade alla gamla redskap här.
Det var min favoritplats som liten.
Men pianot var en gåva från min farbror.
Du kan väl sjunga nåt. Nåt av det vackra du sjunger.
Jag sjunger inte längre. Jag spelar lite piano och lyssnar på musik.
Men när jag hör mig själv sjunga vill jag bara kräkas.
Sjung utan att lyssna, då. Det gör jag, det är kul.
Inte för mig. Att sjunga var min dröm.
Man kan ha kul på andra sätt också.
Vänster, vänster. Det är en skarp kurva, vänster!
Ja, precis så!
Precis så, kör!
Sakta ner, sakta ner lite!
- Vad heter du? - Amos.
Följ med mig.
- Känner du till André Chénier? - Nej.
André Chénier är en revolutionär poet som är kär i Maddalena...
Sitt.
Jag älskar när du pratar. Men jag älskar mer när du inte gör det.
Det är han.
Förlåt, förlåt...
Tack gode Gud.
Klockan är fem på morgonen.
Jag har fått nog av det här. Varje natt.
Det enda han gör är att slösa bort sitt liv med den där slashasen.
Hans studier är en fullständig katastrof.
Jag tror att jag har hittat rätt person.
Din mamma är övertygad om att jag är ett geni.
Men jag kan berätta direkt att jag inte är det. Jag är en pensionerad bankchef.
Min hobby är att samla svampar.
Vad ska ni studera inför morgondagens lektion?
Jag har en examen från grundskolan, också.
Mina föräldrar hade inte råd med högre utbildning.
Som du.
Jag ser att du tycker om musik.
Har du nånsin gett det en chans?
Jag är inte intresserad av jobb för blinda.
Massör, telefonoperatör, musiker.
Vad du gör är inte viktigt. Det är viktigt hur du gör det.
Sätt dig vid bordet.
"Efter andra världskriget genomgick Italien en ekonomisk kris..."
"...men samtidigt kändes Marshall-planen lite..."
"...det var därför de misslyckades..."
Ettore hjälpte mig att ta min gymnasieexamen.
Till och med Adriano tog examen.
Tack vare Ettore hade jag kunnat studera juridik vid universitetet.
Det var vad som förväntades.
Men av nån anledning... blev det inte så.
Ja.
- Vad heter gruppen? - Adriamos.
Adriamos?
Jag övergav min dröm att bli operasångare och tog Adrianos råd
och sjöng utan att lyssna på mig själv. Jag fick i alla fall spela musik.
Kanske till och med tjäna pengar.
Ja... Inte illa.
Problemet är att det är varken eller.
- Men rösten är behaglig. - Men är det originellt?
- Vad är originellt, enligt dig? - Nåt nytt. Nåt... annorlunda.
Annorlunda jämfört med vad? Vad har du för kriterier?
Lyssna nu på mig, unge man.
Jag har ett råd: Ge upp musiken. Gå ut och hitta ett annat jobb.
Det finns säkert massor av jobb som tillfredsställer din enorma talang.
Som massör, telefonoperatör eller pianostämmare?
- Eller Besserwisser, som du? - Ut!
Jag kan lugna dig genast. Du kommer aldrig att bli sångare. Nånsin!
Umberto. Ditt hjärta.
Tack för att du tog hit honom.
Han är stilig också. Det skadar inte.
Han har personlighet... och är så stilig.
Ja, du har redan sagt det. - Rösten, då? Sjunger du?
- Lite. - Visa mig.
Sjung "Diavolo e Angelo". En sång vi har skrivit själva.
Om jag bara vore 20 år yngre.
Rosa! Även om du vore 20 år yngre vore du fortfarande ful!
Han kanske skulle tycka att jag var vacker. Jag är vacker inuti.
Hallå!
Kan du sjunga nåt som inte låter som nåt på en begravning, tack?
- Som vad då? - Rock n roll, din skit!
- Vad som helst som inte får mig att somna. - Ledsen, det går inte. Barens regler.
En typisk förlorar-musiker.
Så egenkär.
Jag är hemskt ledsen. Jag ska ordna det här.
- Vänta. Han är underbar. - Han har rätt.
Alice. Alice, du måste. Sjung för mig, det är min födelsedag.
Kom igen. Alice! Alice! Alice!
Ja. Ja, det gör vi.
Bravo!
Kom, snälla. Kom och sätt er.
Jojo, får han sätta sig? Tack.
Hej. Jag heter Elena.
Tack för presenten. Det var underbart.
- Jag gav dig ingen present. - Jo, det gjorde du. Du sjöng för mig.
- Du fick mig att gråta. - På din födelsedag?
Ja... Nej, oroa dig inte. Jag älskade det.
- Vad gör du när du inte är på Boccaccio? - Jag går fortfarande i skolan.
Det är som att vara i fängelse. Jag längtar efter att bli fri.
Ja. Frihet är...
...underbart.
Det är mycket bättre än att vara i fängelse.
- Ja. - Förlåt, jag...
- ...pratar strunt. - Nej, du är rolig.
- Tycker du? - Ja.
Om du vill skulle vi kunna träffas igen, så kan du få höra mer strunt.
Ge mig handen.
Här är min present.
- Vad är det med dig idag? - Jag behöver en paus.
En paus? En till. Det är vår tredje paus idag.
Ring henne, bara. Håll inte på så här. Ge mig handen.
Sudda inte ut det. Jag har inte tvättat handen på flera dagar.
- Vad tycker du att jag ska säga? - Jag vet inte.
Säg att du ringer för att prata mer strunt. Säg det första du tänker på.
Det är förmodligen strunt. Varsågod.
- Ska jag lämna dig i fred? - Nej.
- Verkstan. - Verkstad?
- Hon gav mig fel nummer. - Ja, tjejer gör så.
- När de inte vill träffas igen. - Jag ger upp.
Amos?
Elena.
- Jag är så glad att få träffa dig igen. - Jag också.
- Får jag fråga en sak? - Självklart.
Varför gav du mig fel nummer när vi träffades?
- Jag gav rätt nummer, du ringde inte. - Jag ringde visst.
Men det var nån slags verkstad.
Jag ville ju inte ge dig mitt hemnummer.
Du fick numret till min systers arbetsplats.
- Hon sa inte att du ringde. - Jag lämnade inget meddelande.
- Varför din syster? - Hon tillverkar smycken.
När jag är klar i skolan ska jag jobba med henne.
Jag kommer nog inte in på universitetet, under tiden vill jag lära mig ett yrke.
"Under tiden" betyder att man väntar på att nåt annat ska hända.
Jösses! Du är så exakt.
Du lägger in betydelse i varje ord du hör.
Okej, du kanske har rätt.
Jag väntar på nåt. Även om jag inte vet vad det är än.
Jag trodde inte att du letade efter mig, men du ringde faktiskt.
Så tänkte jag: "Så dum jag är. Jag trodde att hon gillade mig, men istället..."
Istället tyckte jag mycket om dig.
Och jag tyckte om dig mer än mycket.
Bravo!
Amos.
Det här är signor Vanini. Han är berömd operarecensent.
Han skriver om musik för prestigefyllda tidskrifter.
Jag berättade hur populär du är och bad honom
komma hit och lyssna på dig för att bedöma dig.
- Jag är hedrad, signor Vanini. - Vad kan jag säga, mr Bardi, gratulerar.
Jag ber er, var ärlig.
Ska jag säga vad jag tycker?
- Jag är inte säker på att jag kan det. - Snälla ni.
Nåväl. Jag tror inte...
...att ni har minsta tillstymmelse till talang för att sjunga opera.
Inte ens i den lägsta kategorin i repertoaren.
Er röst saknar bredd, styrka, färg och nästan allt annat som behövs.
Tack för er uppriktighet. Tyvärr berättar ni bara det jag redan vet.
Ursäkta mig, jag måste arbeta vidare.
Om vi nu ska vara uppriktiga med varandra...
...får jag då ställa en fråga?
Hur skulle den här mannen, med sitt problem, kunna uppträda på scen?
Han kan inte se... orkestern, kulisserna
eller dirigenten.
- Vet ni vad jag tror? - Vad då?
Ni vet ingenting om sång. Ni är avundsjuk och okunnig.
Min brorson har en fantastisk röst.
- Du är ledsen idag. - Nej.
Du är inte glad.
Jag känner det. Du spelar.
- Ibland tror jag att jag tråkar ut dig. - Du tråkar aldrig ut mig.
Det jag tycker om med dig är att du aldrig säger betydelselösa saker.
Jag tycker om att du aldrig frågar hur jag vet att du är vacker.
Eller hur jag föreställer mig dig.
Jag tycker om att vara lite mystisk.
Du vet inte hur jag ser ut.
- Det gör mig mer självsäker. - Jag vet precis hur du ser ut.
Nej, det gör du inte. Hur skulle du det?
Jag känner luften som rusar in i dina lungor när du är glad.
Hur dina ögonlock fladdrar när du är fascinerad.
Och hur du biter dig i läppen.
Precis här.
Bara på en sida.
- Ingen annan har sett det hos mig förut. - Det är inte saker man ser med ögonen.
Du såg ju att jag var ledsen.
Vad funderade du på?
Jag vill förändra mitt liv, bli seriös.
Jag vill ta examen så snart som möjligt.
En seriös person sjunger kanske inte på en pianobar omringad av tjejer.
Så snart jag blir advokat ska jag sluta spela piano.
Men det går inte just nu. Jag vill inte bli försörjd av mina föräldrar.
Men du behöver inte oroa dig.
Vet du en sak?
Jag tror att jag har hittat det jag har letat efter i hela mitt liv.
Se upp för trappsteget.
Jag ville fixa till det tills du slår dig ner med ett riktigt arbete, och en fru.
Det blir bra, pappa.
Varför måste du alltid göra saker på ditt sätt?
Jag ska inte svika er. Jag går min egen väg, men ska inte svika er.
Så...
...vill du att jag går?
Amos!
Det var länge sen!
- Tack för att du kom, Ettore. - Så!
Hur många tentor har du missat?
Allihop. Då har vi ett berg framför oss.
Så nu sätter vi igång att klättra.
...men den här flickan? Nej.
- Ska du få ha en sån där toga på dig? - Självklart.
Det är det enda skälet till att jag vill ta examen.
EXAMENSFEST, JUNI 1984
Grattis, min son.
Jag är klar, pianot är stämt.
- Är du klar? - Ja.
Ledsen att jag sov.
Jag är i rätten hela dagen och spelar på kvällarna, så jag sover inte så mycket.
Vill du testa det?
Ja.
Ursäkta mig, men jag hörde dig sjunga.
Jag ville bara säga att du har talang.
Jag såg dig för några år sen med min fru.
Tack.
Varför sjunger du fortfarande på det här haket? Du borde sjunga opera.
Jag tappade rösten för några år sen. Den kom aldrig riktigt tillbaka.
Nu är det så svårt att hitta tonerna att det tar knäcken på mig.
Jag tycker att... din röst är vacker.
Men den behöver omvårdnad. Du förstör den.
Jaså?
Om du inte tror mig känner jag en berömd sångmaestro.
Han arbetar med de stora, som Franco Corelli.
- Franco Corelli? - Jag har stämt hans piano i åratal.
Han heter maestro Suarez Infiesta.
Han är spanjor men bor i närheten. Jag kan presentera er.
Om du vill.
Är du redo att göra musik...
...din enda orsak att leva?
Bara om du går med på att göra stora uppoffringar kan jag ge dig lektioner
så att du kan bli en stor tenor.
Ja, men vad ska jag göra?
Vad lever du för slags liv, min son?
- Vad menar ni, maestro? - När kliver du upp på morgonen?
Det beror på när jag går och lägger mig.
Nej, nej, nej.
I säng klockan tio, prick!
Upp klockan sju, exakt.
- Men jag måste arbeta. - Arbetar du på kvällen?
Jag spelar på en pianobar.
Nå...
Den här kvällen blir din sista.
- Dricker du? - Min far tillverkar gott vin.
Bra.
Du får ta med en flaska åt mig.
- Säg inte att du röker. - Nej. Nej.
Bra. Du gör åtminstone nåt rätt.
Hur många timmar om dagen lägger du på att träna upp din röst?
För tillfället, nästan inga.
Men från och med imorgon ska jag lägga ner många timmar...
Nej, fel. Tills du har lärt dig att använda din röst på rätt sätt
får du inte sjunga. Träna inte ens. Inget, noll!
Hur mycket pratar du?
För att fråga vad klockan är, hur många ord använder du?
Jag säger... "vilken tid är..."
För många ord!
Tystnad! Prata inte!
Lunch, klockan två, vem bryr sig?
Tystnad.
Tystnad. Tystnad är det viktigaste
och det svåraste att lära sig.
Har du en flickvän, förresten?
- Ja. - Det är bra, om hon kan acceptera...
...den tråkiga och extremt irriterande person du blir efter mina lektioner.
Redo?
Vänta. Stopp, stopp.
Din röst är dold.
Här.
Om jag gör så här...
...så kommer det mycket luft, men inget händer, inget vibrerar. Men så här...
Luta dig in i det. Luta!
Vänta. Sluta, sluta.
Du gav inte kroppen stöd...
SEX MÅNADER SENARE
Ta ett djupt andetag.
Jag känner det inte. Jag känner inget.
Min hand måste röra sig.
Ut... och in. Varje gång du tar ett andetag.
Skalor.
Här, varsågod.
Då så.
Det har gått bra.
Väldigt bra.
Din röst har inte mognat helt än.
Men än så länge...
...har resultatet varit...
- ...utmärkt. - Min man har väntat länge på det här.
Eftersom vi ville det, blev det så.
- Är inte det här förbjudet? - Idag dricker vi för din framtid.
- Tack, maestro. - Nej, nej.
Tack ska du ha. Jag har en liten gåva till dig.
En vän till mig har en inspelningsstudio i Modena.
Jag har bett honom att spela in din röst, som en souvenir av vårt arbete.
Vi kan åka dit tillsammans, om du vill.
- Tack igen, maestro. - Okej, okej.
Det är en sak till...
...jag vill säga till dig.
Hör du...
Sångare, innan de uppträder...
...måste tillbringa tiden i total tystnad.
Det är svårt att uppnå.
Men när du har lärt dig att inte behöva ord...
...kommer du att känna ljudet av din egen andedräkt.
Av dina musklers rörelser.
Till och med rörelsen av ett enda hårstrå som vajar i ett vinddrag.
Du...
Du har en stor fördel.
Du är redan bekant med ljuden. De vägleder dina steg genom livet.
Men tystnadens musik...
...vägleder dig genom ditt eget inre.
Och det som du upptäcker...
...kan du uttrycka...
...genom sångens underbara perfektion.
Samuel Trani. Vilken röst, mr Bardi.
Maestro. Ledsen, jag måste gå.
Maestro, får jag krama er?
Självklart får du krama mig.
Jag har en överraskning åt dig. Jag sa till mamma att jag bor hos Alice.
Och Alice sa att hon bor över hos mig.
Men hon tillbringar egentligen natten hos sin pojkvän.
Vad betyder det?
- Tänk om de ringer varann? - Det gör de inte.
De vill inte veta att vi ljög.
- Din mamma. - Nej, det kan det inte vara.
Amos Bardi.
Ja. Ja, vi träffades i studion.
Samuel Trani. Ja, jag minns.
Zucchero Fornaciari?
Verkligen?
Ja! Tack.
- Vad är det? - Zucchero vill sjunga med mig.
- Hans agent var i studion med mig. - Rockstjärnan Zucchero?
Men varför då? Du är operasångare, menar jag.
Det är ett experiment. En rockstjärna som sjunger med en operasångare.
Han nämnde också Pavarotti, som sjunger med honom i Amerika nu.
- Men han vill ersätta honom med mig. - Ska du ersätta Pavarotti?
Jag är inte säker. Han kanske vill att jag ska sjunga med dem båda.
- Jag var så glad att jag knappt lyssnade. - Det är ju underbart.
Ja. Ja, fantastiskt.
Vad är det?
Maestro. Han är purist. Om jag börjar sjunga rockmusik...
Pavarotti gör det.
Pavarotti är Pavarotti.
Han behöver inte bevisa nåt för nån.
Zucchero?
Pavarotti?
- Maestro, om ni inte tycker om det... - Amos, Amos.
Åk. Bara, åk.
Är du fortfarande kvar?
- Tillåter ni att jag sjunger med Zucchero? - Självklart.
Zucchero är en mycket bra sångare. Bra musik är bra musik, vad det än är.
Pavarotti är en fantastisk sångare, och Samuel Trani, som du pratade med...
...är en listig vad man nu ska kalla det, men han är en duktig agent.
Förlåt mig, men hur visste ni att Samuel Trani ringde mig?
- Du sa det. - Nej, det gjorde jag inte.
Inte? Nåväl...
Jag kanske hittade på det.
Amos. Åk, bara.
Ja, han är på kontoret. Slå er ner, jag ska meddela att ni är här.
Tack.
Vi gjorde rätt som åkte hit. De här människorna är upptagna.
Man måste tvinga in dem i ett hörn.
Tack, pappa. Tack för all din hjälp.
Amos.
Förlåt att ni har fått vänta så länge.
Roligt att ses. - Trevligt att träffas, sir.
- Det är trevligt att träffa er också... - Jag är på väg nu.
Vi är mitt i arbetet att spela in en skiva och har inte tid med nåt annat just nu.
Men Pavarotti var entusiastisk, så jag ska se till att du får följa med på turnén.
Tyvärr har jag ett plan som väntar, så jag måste gå.
Tack.
Det blir bra.
- Samuel ringde. Han pratade med Pavarotti. - Gjorde han?
Han trodde knappt på att jag var en okänd sångare från en pianobar.
Han sa: "Tror du inte att jag känner igen en riktig tenor?"
- Vad sa han sen? - Han sa: "Med honom behövs inte jag."
Herregud!
Men jag får inte skriva på några andra kontrakt.
För jag ska ta Pavarottis plats på Zuccheros turné.
Jag ska gå och ringa farbror Giovanni.
Du är ingen simpel okänd barsångare som Samuel säger.
Det ska jag säga till Pavarotti.
Nu kanske vi kan börja tänka på datum för att...
...gifta oss?
27 juni.
Efter all entusiasm följde tyvärr en bedövande tystnad.
Inte en musikens tystnad.
Utan tortyrens.
Efter det första samtalet försvann Samuel i månader.
Hör du, Amos! När ska du åka till San Remo?
Signor Samuel Trani?
De sa att han skulle komma hem från Amerika för två veckor sen.
Är han inte på kontoret?
Nej, han har inte ringt tillbaka.
Ja, han har mitt nummer.
Paret De Bartolomei tar med sina tre barn, så vi blir 150 personer.
Är det för många för dig?
För många? Nej, det du bestämmer blir jättebra.
- Men vad vill du? - Jag har inte tid att vilja nåt!
Jag måste skaffa ett jobb. Jag gav upp jobbet på pianobaren för att studera.
Du och jag har tagit väldigt stora beslut.
Pavarotti och Samuel är borta och min pappa får återigen försörja mig.
Förstår du?
Vill du inte gifta dig med mig längre?
Allt är redan ordnat, och du vill inte gifta dig med mig längre?
Hör du.
Gråt inte.
Det ordnar sig.
Ska vi ringa honom?
Ja, jag ringer.
Kunde du inte ha biktat dig igår? Varför nu? Alla väntar.
- Jag begick en synd igår natt. - Vad då?
- Jag drömde att jag låg med Kim Basinger. - Med Kim Basinger?
Det är ingen synd.
- Hur mår du? - Bra.
Men ibland känns det som om nån annan gifter sig i mitt ställe.
Elena. Ta emot denna ring...
...som ett tecken på min kärlek och min trohet.
I faderns och sonens och den helige andes namn.
Amos, ta emot denna ring...
Hej, jag skulle vilja prata med Samuel Trani.
Han är tyvärr inte här, mr Bardi.
Vad är det ni säger? Att jag ska sluta ringa?
Mr Trani meddelar att vi kontaktar er direkt om vi får höra några nyheter.
- Och turnén? - Har han inte sagt det?
Jag ber om ursäkt. Mr Pavarotti är nu tillgänglig för turnén
så vi behöver ingen ersättare.
TVÅ ÅR SENARE
Ha en bra dag, älskling.
Jag kommer lite senare ikväll, jag ska köra Alice till läkaren.
Visste du att hon är gravid?
Hörde du mig? Alice är gravid.
Har du inget att säga?
Inte tystnaden igen.
Du har inga framträdanden, och inga provspelningar.
Du behöver inte sjunga, så varför gör du det?
Förlåt.
Hur som helst, Alice är med barn.
Hej, Amos.
Mår du bra?
Maestro, jag kom för att tacka er.
Tystnaden är bra för min röst...
...och ännu bättre för min själ.
Jag behöver den verkligen just nu.
När vi pratar säger vi ofta dumma saker och viktiga saker tappas bort.
Men...
...det kanske inte är tid för tystnad just nu. Berätta.
Vad är det?
Vi måste avboka lektionerna ett tag.
Jag har ingen inkomst och jag kan inte fortsätta vara en börda för min familj.
Min fru...
...hon vill ha ett barn.
Hon säger det inte rakt ut, men gör allt hon kan för att få fram budskapet.
Vi hade det inte alltid så lätt när vi var unga.
Men solen kommer alltid fram efter stormen.
Visa förtröstan, Amos. Visa förtröstan.
Jag vet att du är där.
Vad kan jag göra för att göra dig lycklig?
- Hallå? - Är mr Bardi där? Det är viktigt.
- Amos, det är till dig. - Jag kan inte nu.
Amos.
Hej, Amos. Det är Zucchero Fornaciari.
Jag har en konsert om en vecka.
Jag vill att du sjunger med mig.
Elena.
Vi gjorde det. Vi gjorde det!
31 MAJ 1993
Mina damer och herrar...
Amos?
Amos, jag minns att jag blev så arg på dig.
Jag kallade dig idiot så många gånger.
Och se var du är nu.
Jag är väldigt stolt över dig, min son.
Och jag vill be dig att förlåta mig.
Det är bara sån jag är.
Och jag kanske inte har varit en god far till dig.
Men svara inte på det. Du förstör rösten.
- Enchanté. - God kväll.
Det är dags, Amos.
Oroa dig inte för att bli jämförd med Pavarotti. Publiken gör det inte.
Då går vi.
Amos Bardi!
Du var fantastisk! Du var underbar! Jag är så stolt över dig.
Du gjorde det! Du gjorde det!
Underbart.
- Kom in! - En autograf, snälla!
Vart ska du?
Jag ska se på månen.
- Ursäkta, stannar tåget i San Remo? - Ja.
Okej.
Mr Bardi? Kan jag få en autograf?
Tack!
Pisa nästa. Pisa.
Elena. Sover du?
Nej.
Vad är det?
Vi är inte långt hemifrån.
Vi kan väl göra nåt galet.
Vi går av tåget.
Vi ger upp alltihop!
Vi bryr oss inte om festivalen, eller om framgång.
Vi åker hem istället, och fortsätter med vårt liv, en dag i taget.
Menar du verkligen att du vill kasta bort ditt livs chans?
Det finns inte en enda italiensk sångare som inte skulle vilja vara i ditt ställe.
Är du säker på det?
Kära Veronica, mina kära barn.
Varje liv är en underbar historia som förtjänar att berättas.
Varje liv är ett konstverk. Om det inte verkar så
räcker det kanske med att man lyser upp rummet där det finns.
Hemligheten är att aldrig förlora förtröstan.
Och att ha förtröstan i Guds plan för oss.
Om du lär dig att lyssna hör du att varje liv talar om kärlek.
För kärlek är nyckeln till allt.
Det är världens motor.
Kärlek är den hemliga energi bakom varje ton jag sjunger.
Glöm aldrig att tillfälligheter inte existerar.
Det är en illusion arroganta män har uppfunnit
för att kunna offra världens sanning på förnuftighetens altare.